- Onko tämä... - Kyllä, tämä on Kragenmoor -
ja kyllä, tämä on UlrIchIn talo, ja eI, hän eI ota teItä vastaan.
Olette tulleet kaukaa, ja teIllä on tärkeää asIaa, mutta hän eI tapaa ketään.
- Olkaa kIlttI. - Olkaa Itse.
Menkää kotIIn.
No, poIka, mItäs me nyt teemme?
Vastaapa sIIhen, kun kerran tIedät nIIn paljon.
Kuuntele, sInä KragenmoorIn asukas.
UlrIch, me jäämme tänne odottamaan.
- MItä nyt? - MeIlle tulI vIeraIta.
TIedän.
- Otan heIdät vastaan. - NIInkö?
NIIn. SuurI tehtävä odottaa.
Olen nähnyt jotaIn.
JotaIn, mIllä on merkItystä sInulle.
- MInulleko? - NIIn.
Oman kuolemanI.
ArvasInhan. VarkaIta.
Näyttää aIka pelottavalta, vaI mItä?
MestarI?
EI, he pItäIsIvät mInua raIhnaana.
BelIsarIus pItI tätä ennen kuolemaansa.
NäIn omIn sIlmIn, kun hän muuttI lyIjyä kullaksI.
MInä en pystynyt sIIhen. HarmI.
OlIsIt perInyt oIkeIn kunnon omaIsuuden.
Magister, älkää puhuko noIn.
- Ette te kuole. - Mutta mInähän odotan sItä.
KaIkkI tämä taIkuus, mItä se on hyödyttänyt?
Kerrohan, mIten opIntosI sujuvat?
HyvIn. Ne sujuvat hyvIn.
- Haluatko yhä tulla velhoksI? - Kyllä, se on suurIn toIveenI.
No, sItten, adeptus minor.
Haepas kourallInen tuota rIkkItuhkaa.
Tervetuloa KragenmoorIIn. Olen UlrIch.
Kuka teIstä mIehIstä on nImeltään ValerIan?
- Olemme täällä... - TIedän, mIksI te olette täällä.
Olette lähetystö UrlandIsta, joka on DalvatIan tuolla puolen.
Katsotaanpas nIItä esIneItä.
Suomuja.
- MIstä sInä saIt nämä? - LöysIn ne luolan suulta.
MItä muuta?
- KynsI. - EI tuo ole kynsI. Se on hammas.
PItäIsIkö mInun taIstella tuon kanssa?
- Ketä muutakaan voImme pyytää? - KysyIttekö MeredyddIn sIsaruksIlta?
Entä RInbod? KuulIn, että hän tappoI kerran lohIkäärmeen.
He ovat kaIkkI kuolleet. VaIn te olette jäljellä.
UrlandIIn on pItkä matka.
KahdestI vuodessa, kevät- ja syyspäIväntasauksen aIkaan,
kunIngas valItsee uuden uhrIn - neItsyItä.
Arvonta.
RaakalaIsmaIsta.
Ja vastapalvelukseksI lohIkäärme eI polta kylIänne ja satoanne.
KunInkaanne on tehnyt sopImuksen hIrvIön kanssa.
- MestarI, ettekö luule... - HIljaa.
Pelkäättekö lohIkäärmeItä?
En. ltse asIassa, jolleI olIsI velhoja, eI olIsI lohIkäärmeItäkään.
AIkanaan nIItä näkI pItkIn taIvasta.
Mahtavat sarvekkaat selät, nahkasIIvet lIIdellen -
ne puhalsIvat kuumIa hönkäyksIään.
Tunnen sen olIonne.
Katsokaa näItä suomuja, näItä uurteIta.
NäIn vanhana lohIkäärme tuntee pelkkää kIpua, jatkuvastI.
SIItä tulee voImaton, lamaantunut,
säälIttävä,
häIjy.
Autatteko te meItä?
No nIIn. Hyvä.
Anna mInun nyt mennä.
EI, eI yhtään lIIan paInava.
ValloItan korkeImman vuoren.
MItä sanot, Galen?
No, puhu nyt.
- Hodge? - Jos nIIn haluatte.
MuIstakIn pItää poIssa ollessanI nenäsI kIrjoIssa -
ja kätesI IrtI reagensseIstanI.
MIten kauas voItte päästä? PenInkulman vaI parIn päähän?
TIe eI mInua huolestuta.
TyrIan.
Hyvää huomenta.
MItä sInä haluat?
EI, nuorI mestarI ValerIan.
Kysymys kuuluu, mItä sInä haluat nIIn kaukaa kotoa?
- Emme pelkää sInua. Päästä meIdät ohI. - SIItä vaIn, menkää UrlandIIn astI.
SInne on pItkä matka, eIkö vaIn?
Mutta kun etsII velhoa, mIkään matka eI lIene lIIan pItkä.
Älä sano mItään.
Ja tässä on Itse mystInen henkI.
Paras, kun pysyt etäällä ja käyttäydyt IhmIsIksI.
Jos hän kerran aIkoo haudata lohI- käärmeen, hänen eI tarvItse pelätä mInua.
En pIdä sIItä olIosta sen enempää kuIn tekään, eIkä kunIngaskaan.
Mutta ennen kuIn ryhdytte mIhInkään,
eIkö kannattaIsI tarkIstaa, että teIllä on oIkea mIes tähän hommaan?
Haluat sIIs jotaIn koetta? Emme harrasta kokeIta.
Ette varmaankaan.
He eIvät IkInä tee kokeIta, eIvätkä monIa oIkeIta tekojakaan.
Keskustelua IsoäItIsI varjon kanssa pImeässä huoneessa, lemmenjuomIa,
mutta epäIlIjän tullessa on väärä päIvä, planeetat eIvät ole lInjassa,
sIsälmykset eIvät ole suotuIsIa, ''Emme tee kokeIta''.
Me emme epäIle, emme tarvItse kokeIta.
- Ettekä saa sellaIsta. - RIIttää.
VIe tämä taIkahuoneeseen.
Ota tIkarI rautarasIasta ja tuo se mInulle.
TIkarI. PIan nyt.
Saat kokeesI.
MIssä vIIvyt, poIka? Odotan.
- TarkoItItko tätä? - SItä juurI.
Pudota se.
- lske nyt. - Estäkää se.
Älä huolI, et voI satuttaa mInua.
TaIkavoImIa muka. Katsokaa nyt Itseänne - taIkatuhkaa.
Hodge.
KIlteIn Isäntä, mItä voI IkInä toIvoa.
Nyt hän on kuollut. Herra paratkoon.
LuulIsI, että hän olIsI voInut keIttää kananmunansa sormIaan näpsäyttämällä,
mutta eI, vanhan Hodgen pItI tehdä se.
VIIdeltä ylös joka aamu, sIIvoa häkIt, tyhjennä laskIämpärIt.
EI IkInä kIItosta eIkä rohkaIsun sanaa.
- MInun tulee häntä Ikävä. - MInulla on jo.
EIkä ole. Et ajattele muuta kuIn temppujasI ja konnantöItäsI.
Mutta tätä vanhaa eI vedetä nIIn vaIn höplästä.
SInulla on pItkä matka hänen saappaIsIInsa, usko poIs.
MItä nyt, Hodge, paInaako lastI lIIkaa?
EI. Älä. Lopeta. TarvItsen tuota.
Anna se takaIsIn. TännepäIn.
SInulla taItaa olla lIIan lämmIn.
Lopeta nyt. KunnIoIta mestarIa sen verran.
KunnIoItan mestarIa sIInä kuIn kuka tahansa, ukkosenI.
Mutta mInä olenkIn mestarI nyt.
LähdIn maatIlaltanI, ja mInkä takIa?
Polttohautausta varten, nIIn juurI.
Koska joku sanoI: ''EtsIkää taIkurI.''
EI ketään paIkallIsta, vaan joku satojen penInkulmIen päästä.
KaIkkIvoImaInen henkIen manaaja.
On sIInäkIn henkIen manaaja.
VaItI, GreIl. Syö.
En syö. EI ole nälkä.
Hän on oIkeassa. ToIn meIdät tänne turhan takIa.
MItä nyt? Kuka sIellä on?
Huomenta. Rauhaa teIlle.
MItä asIaa?
lsäntänI UlrIch on poIssa.
VoItte nyt odottaa mInun tekevän kaIken, mItä pyysItte häneltä.
MInä voItan nyt vaarat, jotka hänellä olIsI ollut edessään.
MInä teen nyt tehtävän, jonka hän olIsI ottanut kontolleen.
Olen Galen Bradwardyn, UlrIchIn tIetojen ja taItojen perIjä.
Ja mInä olen velho, jota etsItte.
EI lähemmäs.
Tuokaa tyttö tänne.
Tehtäköön tIettäväksI koko kunIngaskunnassa, että tämä neIto,
joka on valIttu laIllIsestI onnen ja kohtalon kautta,
uhraa täten henkensä UrlandIn hyväksI.
Tämä teko tyydyttää maanalaIsIa voImIa -
ja henkIä, jotka nIItä palvelevat.
KIItoksena tästä uhrauksesta hänen majesteettInsa julIstaa PlowmanIt -
velvoItteIsta vapaaksI korkeIntaan vIIdeksI vuodeksI.
LaIllIsestI määrätty.
- MItä sInulla on? - EI kuulu sInulle.
Kultaako? MItäs jos muuttaIsIn sen lyIjyksI?
Säästä vItsIsI muIlle. MInä en perusta kerskureIsta enkä huIjareIsta.
En mInä ole huIjarI.
Typerys sItten. Nousukas. MIkä vaIn haluat.
Kukaan eI pakottanut sInua tulemaan mukaan.
EI, tulIn omasta tahdostanI.
Noudatamme molemmat mestarIn käskyä omalla tavallamme.
MItä sInä teet? Älä tule veteen.
MIllaIsta vesI on?
Kylmää.
UIn mIeluummIn yksIn, jos sopII.
Älä tule tänne.
- Herra, eIkö tuo ole... - On, KragenmoorIn vanha palvelIja.
- MItä hän tekee? - lsäntänsä töItä varmaan.
AIotteko te sallIa sen?
Tuo jousenI.
EI, en aIo sanoa mItään.
EI se ollut sInun syysI. OlIn huolImaton.
Typerä naInen.
No, mInä tIesIn hetI, kun näIn sInut. Olen tIennyt koko ajan.
Et tIennyt yhtIkäs mItään. Kukaan eI ole tIennyt.
SyntymästänI lähtIen.
Arvonta.
- TyttärIä valItaan, poIkIa eI. - AIvan.
ElleI sItten satu olemaan kunInkaan tytär.
MIten nIIn?
RIkkaItten nImIä eI IkInä oteta arvontaan.
lsänI on köyhä.
Kuten monet Isät.
- Galen, kuuletko sInä? - Kuulen kyllä.
Joku kuule ampuI mInua, mutta voIn sIltI puhua.
- Eräs asIa on tehtävä. - TIedän.
EI, eI se lohIkäärme. lsännän tuhka.
Tässä.
ValItan, sInun pItää repIä se IrtI.
- Palavaa vettä. - MItä?
EtsI se järvI, heItä tuhka sInne.
MItä sInä teet tällä?
Palavaa vettä.
Hodge, älä kuole.
Kuuntele nyt, sInä et kuole.
Urland.
Älä nyt rupea hIdastelemaan.
- Onko koko valtakunta tällaInen? - EI. Olemme luolan lähellä.
Luolan?
- MIssä se on? - SIllä eI ole välIä.
Näytä, mIssä se on.
MeIllä eI ole vaaraa, jos menemme ohI nopeastI.
Haluan nähdä sen.
GreIl.
MalkIn.
Onko muIta suuaukkoja?
EI, yhdessä on kyllIn.
Älä ole typerä, ärsytät sItä.
MIstä sInä tIedät, että se on tuolla sIsällä?
SIItä vaIn, jos haluat palaa elävältä.
Se onkIn tosI hIeno temppu.
VermIthrax?
Tule nyt poIs.
Onpas outoa.
Hän tekI sen.
Pane se poIs.
MItä jos joku näkee?
MuusIkot...
OudoInta on se, että hänessä olI tuplastI mIestä, nyt taas tuplastI naIsta.
OlIsInpa mInä yhtä fIksu kuIn hänen Isänsä.
Älä nyt, GreIl, älä kadehdI hänen henkensä pelastumIsta.
MInä en kadehdI mItään.
Mutta Ihmettelen näkemäämme ja sItä, mIten se tehtIIn.
- OlIt Itse paIkalla. - NIIn, mutta eIkö olekIn outoa,
että hetI, kun peto on tapettu,
kylässä on pyhä mIes? EIkö olekIn outoa?
VoIsIko krIstIttyjen jumala kaataa koko vuoren, Isä?
Totta kaI, poIkanI. Ja mIkseI?
Täällä juhlItaan.
No, älkää mInun takIanI lopettako.
MuusIkot. LIsää musIIkkIa.
Malja. PäIvän uroteolle.
MItä te haluatte meIstä?
TeIstä en yhtään mItään.
Vaan hänestä.
KunIngas haluaa tavata uuden hyväntekIjämme -
ja kIIttää mIestä, joka onnIstuI sIInä, mIssä nIIn monI on epäonnIstunut.
MIllä tavalla kIIttää?
Puukko vatsaan, nuolI rIntaan?
NuorI ystäväIsenI, lähettäIsIn sInut mIeluIten matkoIhIsI kuten muutkIn -
ja samasta syystä.
Mutta hänen majesteettInsa haluaa jutustella ja määrää toIsIn.
Katsokaa. KunInkaalle sopIvIa munIa.
No nIIn. MonIko teIstä on nähnyt pöydän lentävän Ilmassa?
Kukaan teIstä eI ole nähnyt pöydän lentävän.
VäIstykää.
- AnteeksI, anteeksI... - RIIttää jo.
- Osaan tehdä tämän. - Se eI ole tarpeen.
Kerrohan, saItko maanvIeremän aIkaan samalla tavalla?
Oletko kuullut kunIngas GaIserIcIsta?
Et tIetenkään, et ollut vIelä syntynyt sIlloIn.
Hän olI veljenI. HIeno kunIngas ja urhea soturI.
LohIkäärme pääsI IrtI, kun hän nousI valtaIstuImelle.
Kukaan eI tIennyt, mIssä se IskIsI seuraavaksI,
joten veljenI vetI mIekan esIIn, kokosI parhaat soturInsa -
ja lähtI taIsteluun.
Häntä eI nähty enää IkInä, mutta hänen Iskustaan seurasI kauheIta kostoja -
kokonaIsIa kylIä poltettIIn tuhkaksI, sadot paloIvat,
kuolemaa, nälänhätää.
Kamalaa.
MIten anastIt ItsellesI pelastajan roolIn?
- MInut kutsuttIIn. - MInä en kutsunut.
MInun mIelestänI olet vaIn poIkanen.
OppIpoIka.
Oletko ajatellut epäonnIstumIsen seurauksIa?
EpäonnIstumIsen? Haluatteko te lohIkäärmeen takaIsIn?
LeIkIttelIt hIrvIön kanssa.
MIkä oIkeus sInulla on vaarantaa kansamme ja kylämme?
- LapsIanne kuolI. - VaIn muutama. Kuulostaako se julmalta?
HeIdän on paras kuolla, jotta muut saavat elää.
MInä keksIn arvonnan. MInä.
Ja sIItä astI lohIkäärme on ollut kesy.
- Valtakunta on kukoIstanut. - Ja mIkä on ollut sen hIntana?
EI lohIkäärmeIden kanssa voI tehdä häpeällIstä rauhaa.
Ne on tapettava, kuten mInä teIn.
Peto on sIIs kuollut?
Kyllä, se on kuollut.
Sehän nähdään.
Aukea nyt.
MInäkIn opIskelIn latInaa. KreIkkaakIn.
Olet hänen tyttärensä.
Älä ajattele meIstä pahaa.
lsä on vIIsas ja tasapuolInen mIes.
Hän on...
MItä sInulle on sattunut?
EI mItään, vaIn vähän kunInkaan ''tasapuolIsuutta''.
NäIn on paras kaIkIlle.
- KunInkaan pItää suojella kansaansa. - LuonnollIsestI.
AIvan kuten tytärtäänkIn.
MItä sInä sIllä tarkoItat?
TarkoItatko arvontaa?
TIedätkö sInä arvonnasta?
Olen osallIstunut jokaIseen valIntaan täysI-IkäIseksI tultuanI.
Koko valtakunta tIetää sen.
EI sInun tarvItse teeskennellä.
EI mInulle, täällä kellarIssa.
KaIkkI tIetävät, mIten valInta tapahtuu.
RIkkaat perheet, kunInkaallIsten tutut.
Olet mukana valheessa. TIedät sen.
- MInun on mentävä. - TIedät, että olen oIkeassa.
HorsrIk, sIIrrä kaIkkI yhtä lukuun ottamatta. KokeIllaan yksI kerrallaan.
- MInä, CasIodorus Rex... - lsä,
tIesItkö, että jotkut perheet maksavat päästäkseen poIs arvonnasta?
Hölynpölyä.
Tämän oIkeudenmukaIsestI käyttämänI amuletIn voImalla,
UrlandIn lakIen mukaIsestI, nyt, lyIjy, muutu kullaksI.
PaloIn.
Oletko IkInä jättänyt nImeänI poIs arvontalIstalta?
MItä sInä tarkoItat?
Enkö mInä ole samassa vaarassa kuIn kaIkkIen muIden tyttäret?
JossaIn on puhuttu sIvu suun.
- Kuka täyttää pääsI moIsella? - Vastaa.
Älä ajattele sellaIsIa, ole kIlttI.
- Vastaa mInulle. - Vastaus on kIeltävä.
SIIs myöntävä. OsallIstut valIntaan.
Olemme pItäneet sIItä huolta. MItä muutakaan?
Kyllä. Vastaus on kyllä.
- Valehtelet. - Elspeth.
Pysykää rauhallIsIna.
Mene.
SenkIn pIenI asIoIhIn sekaantuja.
Pysäyttäkää hänet.
Sulkekaa porttI.
MItä te oIkeIn odotatte, IdIootIt?
Pysäyttäkää hänet.
Mene ulos.
TyrIan.
Se sInun taIoIstasI, se noItuudestasI.
Tunnetko tuon? Se elää.
Kuunnelkaa mInua, veljet.
Pelkomme hetkI on voIttomme aIka.
Tämä on merkkI Jumalalta.
Sarvet, häntä, sIIvet ja kynnet.
Tämä eI ole mIkään lohIkäärme. Tämä on saatana.
Rakas lsä, rukoIlemme sInua,
näytä hyvyytesI tässä pahan paIkassa.
Näytä voImasI...
KIrottu mato, taIvaasta paIskattu paholaInen nousee nyt helvetIstä.
Jääkää tänne ja pelätkää Jumalan sanaa.
Sanotteko Itseänne krIstItyIksI?
Älkää pelätkö, veljet. MItään lohIkäärmettä eI ole.
Juoskaa.
Epäpuhdas elukka.
Alas.
Syökööt sInut samat tulet, joIsta olet syntynyt.
Älä koske sIIhen. Jätä se sInne.
- MIssä hän on? - EI täällä.
Koska tyttäresI on jostaIn syystä jäänyt huomaamatta kaIkkI nämä vuodet,
sInua voI kIInnostaa kuulla, että kunIngas järjestää uuden arvonnan.
- Mutta päIvänseIsaukseen on kuukausIa. - TIedämme kaIkkI, mItä vaadItaan.
En ole IkInä osallIstunut kIrottuun arvontaanne. Enkä osallIstu nytkään.
OlIt hyvIn fIksu, mutta hän osallIstuu kuten kaIkkI muutkIn.
EI poIkkeuksIa.
- Haluan sIIhen mukaan. - HIljaa.
En eroa muIsta tytöIstä enkä ole heItä parempI.
- NImenI menee mukaan. - EI mItään.
Jos hän olI täällä, hän on jo mennyt.
Seppä, oletko IkInä takonut asetta?
Tämä on Secarius draconum - lohIkäärmeen tappaja.
- Paras, mInkä olen tehnyt. - Se on kaunIs.
Mutten ole uskaltanut käyttää sItä.
EI se auta. Se, mInkä haluat tappaa, eI ole lIhaa ja verta.
- SIItä vuotaa verta. - MIstä tIedät?
- Kukaan eI ole IkInä raapaIssutkaan sItä. - Hän on oIkeassa. TarvItsen amuletIn.
SekoIttakaa laatat.
Vedä nImI.
KansalaIset, kuulkaa mInua.
Katso, mInut on valIttu.
Kuolen, jotta monet saavat elää.
Uhraan henkenI perheenI ja ystävIenI puolesta.
Menen hautaanI rakkaudesta kunIngastanI ja hänen vIIsasta käytäntöään kohtaan.
Ja nImenI on...
Lue se nImI.
NImI on prInsessa Elspeth UlfIlas.
EI se ole se nImI. Se luettIIn väärIn.
SIInä eI ole vIrhettä. Antakaa sen olla nIIn.
EI. Hyvä HorsrIk sanoI väärIn.
Koska en saa selvää tämän henkIlön nImestä, laatta pItää tuhota.
MIkäpä sen parempI nImI kuIn oman läheIsesI? Tämä on vIhdoInkIn reIlua.
HIljaa.
Me valItsemme uudelleen.
- Vedän nImen Itse. - Anna sen olla.
NImI on se, mInkä HorsrIk lukI.
Tämä. Tämä. Ja vIelä yksI. Ja vIelä.
Ja vIelä yksI. MItä petosta tämä on?
Arvonta eI päde.
Kuunnelkaa, hyvät IhmIset.
On totta, että nImenI on joka laatassa.
Se eI merkItse sItä, etteIkö arvonta päde. Se vahvIstaa sen.
Se palauttaa oIkeudenmukaIsuuden.
Olen saanut tIetää, että nImenI on jätetty poIs kaIkIsta arvonnoIsta,
ja olen korvannut teIdän nImenne omallanI,
koska jouduItte tähän vaaraan vuosIen mIttaan, kun taas mInä en.
SInä, TyrIan. KaI sInä teet jotakIn.
EI mInun vuoksenI, vaan uskollIsuudesta valtakuntaa kohtaan.
Sepä se, teIdän majesteettInne. UskollIsuus valtakunnalle on tärkeIntä.
EI kannata.
Olen aseeton. Antakaa edes ase sItten.
- Enpä usko. - SeIs.
Älkää satuttako häntä.
Ja... SInä...
Olen aIna IhaIllut kovastI noItuutta - teItä kavereIta loItsuInenne.
En uskonut sen olevan tarpeen.
VermIthrax on vanha lohIkäärme, ja sIInä pItIkIn olla suunnItelmanI Itu - ajassa.
OdottaIsImme rauhassa, ehtIsIn nähdä sen lopun...
MInä näen sen lopun.
HarkItkaahan nyt. Jos annatte tuon hänelle, hän tuhoaa kaIken rakentamanne.
Hän saa sen.
Kyse on tyttärestänI.
Pelasta hänet, rukoIlen sInua.
Se prInsessa - mIkä hänen nImensä olIkaan? - yllättI.
Hänen nImensä on Elspeth.
SIInä, tosI kuuma.
Tuo eI ole sellaInen tulI, mItä tarvItsemme.
Hyvä. Käännä se ympärI.
SIInä on terä vertaansa vaIlla.
Sanon hyvästI tytölle puolestasI. ValItan, etteI hän ole täällä.
TIedäthän, mIllaInen hän on.
Ymmärrän.
Hyvä on.
Se on kIlpI.
TeIn sen.
Se saattaa suojata sInua tulelta. TaI sItten eI.
Olet IdIoottI.
Kuolet tänä Iltana. SInut revItään kappaleIksI.
Puhun sInulle nyt vIImeIstä kertaa.
- KIItos. - Ja vIelä yksI juttu...
Olen ollut sIellä.
Se olIo eI ole yksIn.
SIllä on pIkkuIsIa. Pentuja varmaan.
- En tIedä, mIten monta. - NekIn pItää tappaa.
OlIko vIelä muuta?
TaIdat olla rakastunut?
EI se mItään. MInä ymmärrän.
Hän on hyvIn kaunIs, hyvIn urhea.
Kuka? MItä sInä tarkoItat?
SInun prInsessasI.
Mutta eI se mItään.
Kuulehan nyt, Galen Bradwardyn,
velhon oppIpoIka.
SInä kuolet,
lohIkäärme tulee entIstä pahemmaksI,
arvontoja järjestetään vIelä enkä mInä ole enää poIka.
- Ja sInä olet yhä mukana, koska... - Koska olen yhä neItsyt.
Olen rakastunut.
Mutten prInsessaan.
TeIdän korkeutenne.
Tehtäköön tIettäväksI koko kunIngaskunnassa, että prInsessa Elspeth,
joka on valIttu laIllIsestI onnen ja kohtalon kautta...
EI enää savua. RukoIlen sInua.
HäIvy.
JulIstan tämän tapahtuman...
laIllIsestI määrätyksI.
TIesIn, että olIsIt täällä.
En ole yhtä tunteellInen kuIn hänen majesteettInsa.
Valtakunta - me kaIkkI - tarvItsemme tätä uhrausta.
Jos aIot puuttua tähän,
saat tappaa mInut.
MInulla on paljonkIn syytä tappaa sInut, eIvätkä ne lIIty tähän uhraukseen.
HyvIn vaIkuttavaa.
Osaatko käyttää sItä?
SeIs. TyrIan on oIkeassa.
Tämä on aInoa toIvomme.
Tämä eI ole mIkään soturI.
Juokse.
MIhIn sInä menet?
EpäonnIstuIt, ystäväIsenI.
Mutta kIItän jumalIa sIItä.
Nyt saat olla valmIIna.
Se on yhä elossa.
TIedätkö, mItä meIdän on tehtävä?
MeIdän on lähdettävä.
SanoIt rakastavasI mInua.
Onko se totta?
Jos on,
nIIn se on aInoa hyvä, jonka olemme tehneet.
EI menetetä sItäkIn.
Hän on oIkeassa. MInkälaIsta elämää voIsItte vIettää täällä?
Arvaa mItä?
TaIkuus, taIkurIt - se kaIkkI haIhtuu maaIlmasta, hävIää.
Se tekee mInut IloIseksI. Se tarkoIttaa, että lohIkäärmekIn kuolee.
JotaIn IsältäsI.
- Haluatko, että pIdän tätä? - MItä haIttaa sIItä voIsI olla?
MItä nyt?
MIkä hätänä?
MIkä tuo on?
Katso.
- MItä? - Tuota.
Se vanha veIjarI. Palavaa vettä.
TulIjärvI.
Hän olI suunnItellut koko jutun alusta lähtIen.
- Hän tIesI, että näIn tulIsI käymään. - Kuka? MItä on tapahtunut?
MeIdän on mentävä takaIsIn. MInun on puhuttava hänelle.
MInne sInä menet?
VoImme tappaa lohIkäärmeen laululla ja rukouksella.
Jos vaIn yhdIstämme uskomme,
me saamme elää ja peto kuolee.
Galen, lopeta. En anna sInun tappaa ItseäsI.
Hän tIesI, etteI selvIäIsI matkasta, joten panI meIdät tekemään sen.
Etkö sInä tajua?
- MInäkIn tulen. - Et. MInun pItää tehdä tämä.
En mInä pelkää.
OlInhan mInä sentään mIes, muIstatko?
Pysy lähellä.
- MIkä tuo on? - EI mIkään. Tule.
- Haluan nähdä sen. - Etkä halua.
Hyvä on. Odota tässä.
MIssä sInä olet?
TulItte takaIsIn.
KIItän voImIa, jotka tekIvät mInut.
Hauska nähdä sInuakIn.
Et sattunut tuomaan mItään syötävää?
- Ruokaako? - Tulehan. MeIllä on paljon tekemIstä.
EI, älkää.
LuulIn olevanI velho. En ole.
LuulIn, että mInulla on voImIa. EI ole.
KäskIt olla vahva. En ollut.
Mutta sInähän olIt, poIkasenI, sInähän olIt.
Ja tulet vIelä olemaan vahvempIkIn.
Kastan sInut lsän, Pojan ja Pyhän Hengen nImeen.
Ja johtakoon Herra meIdät pImeydestä ja pahojen henkIen luota.
Katso.
- Tässä on ValerIan. - TIedän. MuIstan kyllä.
Tyttö, joka tulI meIlle pojan asussa.
SInun pItää tehdä jotaIn.
MItä vaIn.
Haluan, että tuhoat amuletIn -
ja mInut sen mukana.
ToIt mInut lIekeIstä. Saat lähettää mInut takaIsIn.
TIedät, kun aIka koIttaa.
SInun on toImIttava, kun mInussa on vIelä elämää.
Tuolla.
Tässä, Galen, tee se. Tuhoa amulettI. lske se tohjoksI.
En. Hän sanoI, että tIedän, kun on aIka.
- Hän käskI sInua tekemään nIIn. - EI vIelä.
RukoIlkaamme.
KIItämme sInua, Herra, tästä jumalallIsesta pelastuksesta.
Totta tosIaan läsnäolosI näkyy tässä mahtavassa teossasI.
Nouskaa, Herran lapset.
Unohtakaa IkuIsIksI ajoIksI pakana- rItuaalIt, uhmatkaa vanhoja taIkauskoja.
lloItkaa krIstIllIsen uskon...
TervehtIkää kaIkkI CasIodorus RexIä, lohIkäärmeen tappajaa.
- Onko sInulla Ikävä UlrIchIa? - On.
- Ja amulettIa? - SItäkIn.
MInulla eI. Hyvä, että sIItä päästIIn.
Et ehkä ole velho, Galen Bradwardyn, mutta se eI haIttaa mInua.
TIedän. ToIvon vaIn...
- MItä? - ..että meIllä olIsI hevonen.